Nainen on viaton sivullinen.
Mitä uutta?
- Sano, etten tee sitä. - Se on tehtävä ennen torstaita, Nick.
Tee se Bostonissa, missä mies asuu.
Nähdään Lontoossa lauantaina. Juhlitaan tuopin ääressä.
Valkoinen alue on vain välitöntä menoa ja kulkua varten.
Älkää poistuko autonne luota.
Hra Toomey! Luojan kiitos, että sain teidät kiinni.
Tarkistin obligaatiolaskelmat.
Ette tienanneet 43 miljoonaa, vaan menetitte sen verran.
Tiedän.
- Tiedätte? - Minähän johdan obligaatio-osastoa.
- Soitan Bostonista. - Ette voi mennä Bostoniin.
Hoiditte ostot henkilökohtaisesti.
- Johtokunta hirttää teidät! - Tiedän. Siksi minun on mentävä.
Rauhoitu. Kaikki on ihan hyvin. Ja kohta kaikki on suorastaan ihanasti.
- Tuon miehen päässä on jotain outoa. - Myöhemmin, Dinah.
Toin sinut lentokentälle.
- Kertoisitko, miksi menet Bostoniin? - En, Doris. Tiedät kyllä miksi.
Tämä ei ole tapaistasi.
Lennät syyttä outoon kaupunkiin selittämättä sitä ystävällesi.
AP 29 Bostoniin.
Tuo on minun lentoni. Minun on mentävä.
Tämä on kuulutus lennolle...
- Anteeksi. - L. A: Sta Bostoniin portilta 51.
Älä huolehdi.
Pirun mittareista ei ole mitään hyötyä.
Painevuoto saattoi olla missä vain.
- Ole huoleti. Mekaanikot hoitavat sen. - Totta kai huolehdin.
Tiedät, mitä paineromahdus voi tehdä.
Meistä tuli melkein ihmispateeta.
Enpä tiedä. Ehkä olen tehnyt näitä hommia liian kauan.
- Kapteeni Engle? - Emme löytäneet painevuotoa.
Ei ole kyse siitä.
- Puhuisimmeko ulkopuolella? - Miksi? Mikä on hätänä?
Ulkopuolella. Minä pyydän.
Kertoisitteko, mistä on kyse?
Vaimostanne.
Vaimostani?
Siis ex-vaimostani. Olemme eronneet. Mitä hänestä?
On tapahtunut onnettomuus. Jos tulisitte toimistooni käymään.
Mitä Anniestä? Miten pahasti hänelle kävi?
Kuoliko hän?
Kyllä. Valitettavasti niin kävi.
Hänen asunnossaan oli tulipalo.
Oletteko kunnossa, kapteeni?
Kyllä.
Melkoinen järkytys vain.
Pääsette yölennon mukana Bostoniin, jos haluatte.
Niin lienee paras.
Naiset ja herrat, American Priden lento 29 Bostoniin-
- on valmiina ottamaan matkustajat vastaan.
- Kone taitaa olla täynnä. - Niin kai. Millainen sää on?
20000 jalassa on pilvistä Bostoniin asti.
Niin, ja Mojaven autiomaan yläpuolella on havaittu revontulia.
Revontulia Kaliforniassa? Tähän vuodenaikaan?
Sää on ollut tänä vuonna kummallinen.
Minähän pyysin ikkunapaikkaa.
- Näetkö? - Kyllä...
Haluan ikkunapaikkani.
- Jos puhuisitte... - Puhu sinä. Minä puhun vain sinulle.
- En ole hänen ongelmansa. - Aina noita piisaa.
Aina.
Koska lentomme on täysi-
- pyydämme teitä laittamaan käsimatkatavaranne-
- ylämatkatavarasäiliöihin tai edessänne olevan istuimen alle.
Lentohenkilökunta avustaa teitä tarvittaessa.
Se siitä, kapteeni. Mukavaa matkaa.
- Otan osaa. - Kiitos.
Anteeksi.
Lento 29, voitte lähteä. Hyvää matkaa Bostoniin.
TURVAVYÖ KllNNI
Lentomme kulkee Kalliovuorten ja Denverin yli-
- Des Moinesin ohi ja St. Louisin yli.
Sitten saavummekin jo Bostoniin.
Rentoutukaa ja nauttikaa lennosta.
Kiitos, että valitsitte American Pride -lentoyhtiön.
Vicki-täti, saisinko lasin vettä?
Vicki-täti?
Voisiko joku puhua minulle? Tätini on kadonnut, ja minä olen sokea.
Haloo? Onko täällä ketään?
Voi luoja, täytyyhän jonkun olla täällä.
Kuka tahansa.
Kaikki on hyvin.
- Mikä hätänä? - Missä he ovat? Kaikki ovat kadonneet.
Miten niin? Kaikkihan ovat tässä...
Mitä tapahtui? Oliko meillä välilasku nukkuessani?
- Missä tätini on? Missä hän on? - Kaikki on ihan hyvin.
- Mikä nimesi on? - Dinah.
En löydä tätiäni. Olen sokea. Hän ei ollut istuimellaan herätessäni.
- Kuka huutaa? Onko koneessa vikaa? - Missä kaikki ovat?
Mitä nyt? Ollaanko jo Bostonissa?
Haluan tätini tänne ja heti! Vicki-täti!
Mitä helvettiä täällä tapahtuu? Tukkikaa tuon penskan suu!
- Et ole yksin. Kuuletko muiden äänet? - Kuulen. Mutta missä Vicki-täti on?
- Ja kenet on tapettu? - Tapettu?
Onko joku tapettu? Kaapattiinko kone?
- Ketään ei ole tapettu. - Naisen hiukset oli leikattu. Tunsin ne.
Meitä on 10, sinä ja ykkösluokassa nukkuva kaveri mukaan lukien.
- Tietääkö kukaan miehistöstä? - Aioin juuri selvittää sitä.
Olisitko tytön kanssa?
- OK, mutta mitä tämä on? - Hanki vastauksia.
Rauhoittukaa kaikki.
Hei, te siellä, avatkaa.
Haloo?
Luuletteko, että kone laskeutui ja muut poistuivat koneesta?
En tiedä. Nukuin.
- Sinähän olet opettaja? - Aivan, kultaseni. 5. luokan.
- Mistä sen tiesit? - Sen kuulee äänestäsi.
Nti Lee, opettajani sokeainkoulussa, kuulostaa samalta.
Anteeksi, taidan mennä ystävämme luo.
Minä haluan tietää, mitä täällä tapahtuu.
Minä haluan tietää välittömästi!
En ole yllättynyt.
Sanoit tunteneesi jonkun hiuksia.
- Mitä tarkoitit? - Yhdellä istuimella oli hiuksia.
Tämähän on peruukki. Ei se ole ihmisen päänahka. Tämänkö tunsit?
Mitä oikein näet?
En mitään. Vain vuoria ja pimeyttä.
Haloo?
Mikä hätänä? Katosiko koneen miehistö muiden mukana?
Joo. Ei. En tiedä. Kukaan ei vastaa.
- Ovi on lukossa. - Sitä pelkäsinkin.
Anteeksi säikäytys. Nick Hopewell.
Rukoilen, että ykkösluokassa ollut kapteenin lakki on teidän.
On se. Kapteeni Engle.
Mutta kutsu vain Brianiksi.
Kutsun sinua Vapahtajaksi, jos tilanne oven takana on luulojeni mukainen.
Yritetäänpä saada se auki.
No niin.
Katsotaanpas.
Miten joku voi kadota ja jättää peruukkinsa jälkeensä?
Melkoinen mysteeri, vai mitä?
- Luoja. - Sanopa muuta.
- Jonkun hammasproteesi. - Sitä pelkäsinkin.
Mitä täällä tapahtuu?
Haloo? Anteeksi vain.
Keitä siellä oikein on?
- Haluan tietää, mitä tapahtuu. - Ai nytkö?
Yritämme murtaa ovea.
Miehistö on näköjään myös kadonnut.
Mutta meillä kävi tuuri.
- Uusi tuttavani on pilotti. - Oletko American Priden leivissä?
Olen. Mutta tärkeää on se, että...
- Minä kerron sen. - Anteeksi...
Minä kerron, mikä on tärkeää. Tiedätkö, mikä on tärkeää?
Minulla on tapaaminen Bostonissa tänä aamuna klo 9.00.
Tasan kello 9.00! Se tässä on tärkeää!
Varasin paikkani hyvässä uskossa.
En todellakaan aio myöhästyä tapaamisestani.
- Älähän nyt. - Minulla on 3 kysymystä:
Yksi: Kuka antoi luvan ylimääräiselle välilaskulle sillä välin, kun nukuin?
Kaksi: Missä välilasku tehtiin?
Ja kolme: Miksi? Miksi se tehtiin?
- Tiedätkö Star Trekin hra Spockin? - Mitä helvettiä sinä höpiset?
Ellet tuki leipäläpeäsi, demonstroin hänen vulkanilaista uniotettaan.
Älä puhu minulle noin. Tiedätkö, kuka olen?
Totta kai tiedän. Olet inhottava nilkki, joka peittää aggressiolla pelkonsa.
- Ei se mitään, mutta häiritset meitä. - Kuuntelepas minua.
Vau, nenäote.
Voin murtaa sen. Se on erittäin helppoa.
Sanoin voivani murtaa sen. Ymmärrätkö? Llmaise, että ymmärrät.
Kuuntele. Minulla ei ole aikaa keskustella bisnestapaamisistasi.
Raitapaitainen herrasmies saattaa sinut paikallesi.
- Don Gaffney. - Hra Gaffney on saattajasi.
Sitten istahdat paikallesi, laitat istuinvyösi kiinni ja pidät suusi kiinni.
Ymmärrätkö?
Näytäpä peukkua, jos ymmärrät.
Hieno homma.
Päästän nyt irti sinusta ja nenästäsi.
Jos sen jälkeen lausut yhden sanan-
- tai edes tavunkin, pääset tutkimaan aivan uusia tuskan ulottuvuuksia.
- Senkin... - En sanoisi sinuna mitään.
Kaveri on tosissaan. Tulehan nyt kanssani.
- Sinä... - Huono ajatus.
Tule nyt.
Mennään.
Etsitään jotain nenääsi varten.
No niin. Eiköhän avata se ohjaamon ovi.
Aukeahan nyt...
Kukaan ei aja konetta.
Mitä tapahtuikin, se tapahtui äkkiä.
Katsokaa.
Katsokaa nyt tätäkin.
Kelloja on matkustamon puolella mielin määrin.
- Todellako? - Kelloja, koruja ja silmälaseja.
Ja käsilaukkuja.
Mutta oudointa on, että siellä on myös tavaraa ihmisten sisältä.
Kirurgisia nauloja, tahdistimia.
Oletin samaa kuin tyly ystävämme, jota pidin nenäpihdeissä.
Ensin kone laskeutui. Suurin osa matkustajista ja miehistöstä poistui...
Kone ei voinut nousta nukkuessamme.
Kone lentää automaattisesti. Lhminen hoitaa nousut ja laskut.
Missä kaikki sitten ovat?
En tiedä.
Mutta aion ottaa selvää.
Antaisitko tuon paperin?
Lentokorkeus on oikea, 37000 jalkaa.
Olemme kurssissa.
- Mitä teet? - Etsin lähintä suurta lentokenttää.
American Priden lento 29 kutsuu Denverin lennonjohtoa.
Kuuleeko Denver? Täällä lento 29. Meillä on ongelma.
- Iso ongelma. - Mitä nyt?
He eivät vastaa.
Täysin mykkänä.
Mayday, mayday. Täällä American Priden lento 29.
Pyydämme hätäapua. Vastatkaa.
UNICOM, täällä American Priden lento 29.
Pyydämme välitöntä radioyhteyttä. Kuuluuko?
Denver, vastatkaa. Olkaa hyvä ja vastatkaa.
Täällä lento 29, vastatkaa nyt, piru vie!
Rauhallisesti, kaveri.
Ei hauku sekään koira.
Ydinsotako siellä on käynnissä?
- Rauhoitu. Miten niin koira ei hauku? - Denverin lennonjohto, se koira.
Ilmailuhallinnon hätäkanava, se koira.
Pienten lentokenttien UNICOM-yhteys, sekin koira.
Tämä on lyhytaaltotaajuus.
Sen pitäisi olla tulvillaan väkeä, mutta edes taustakohinaa ei kuulu.
Denverin majakkakaan ei toimi.
- Mitä se tarkoittaa? - Radioyhteyttä ei ole.
Denverin navigointimajakkaa ei ole.
Ja lautani mukaan kaikki on kunnossa.
Mutta se on sontaa.
Poika, voisitko vilkaista, mitä vasemmalla puolella näkyy.
Katso taaksepäin ja kerro, mitä näet.
Meidän pitäisi olla noin 80 km päässä Denveristä.
No?
Siellä ei ole mitään. Ei yhtään mitään.
- Denver on pimeänä, niinkö? - Niin.
Tai sitten tuhottu.
Tarvitsemme hieman rauhaa ja hiljaisuutta.
- Mehän olemme hiljaa. - Tulkaa, nuoret ystäväni. Mennään.
Kapteenilla on paljon töitä.
Mitä oikein teet?
Käytän armeijan radiotaajuutta. Sen lentokomento on aina linjoilla.
Mitä tapahtuu?
Kapteeni ja se britti yrittävät saada lentokenttään yhteyttä.
Meidän kai pitäisi esittäytyä.
Olen Bob Jenkins, kirjoitan mysteeritarinoita.
Olen kirjoittanut yli 40 romaania.
Yksikään niistä ei ole näin outo.
Nimeni on Laurel Stevenson.
Olen opettaja San Fernandon laaksosta.
Tämä on ensimmäinen lomani kahdeksaan vuoteen.
Mikä hätänä, Dinah?
Nimeni on Dinah Bellman. Olen matkalla silmäleikkaukseen Bostoniin.
Sen jälkeen voisin taas nähdä.
Tai ainakin ehkä voisin.
70 o/o todennäköisyydellä näköni palautuu osittain.
40 o/o todennäköisyydellä se palaa täysin.
Albert Kaussner, olen menossa Berklee School of Musiciin.
Soitan viulua.
Olen Bethany Simms.
Meinasin viettää pari päivää tätini luona Worcesterissa.
Mutta nyt...
Entä te, sir? Mikä nimenne on?
Entä sinä? Mikä nimesi on?
- Olen Don Gaffney. - Mitä sinä teet?
Olen Hughes-lentokoneyhtiön konetyöläinen.
Olen menossa Bostoniin katsomaan 1. lastenlastani.
Nyt sentään tunnemme toisemme.
Jäljellä jää vain kaikkein tärkein kysymys.
Minne kaikki menivät? Ja miksemme me menneet mukaan?
Llmavoimien komentokeskus, täällä American Priden lento 29. Kuuluuko?
Sekään koira ei hauku.
Olemme aivan yksin ilmassa.
Aivan...
...täysin...
...ypöyksin.
Kuulehan, ystäväni.
Emme kai halua paniikkia?
Koneessa on 10 ihmistä. Sinun hommasi on yhä sama.
- Tuo heidät alas ehjinä. - Tiedän kyllä hommani.
Tulipahan kerrattua.
Näytät jo pirusti paremmalta.
Mitä teet työksesi, Nick? Äläkä sano olevasi tilintarkastaja.
- Olen Britannian lähetystön attasea. - Puppua.
Niin papereissani lukee.
Niissä voisi kai lukea myös Hänen Majesteettinsa mekaanikko.
Korjaan asioita tarpeen mukaan. Nyt pitäisi korjata sinut.
- Kiitos, mutta olen kunnossa. - Hyvä niin.
Mitä aiot? Voitko navigoida ilman majakkajuttuja?
- Voitko vältellä muita koneita? - Navigointi onnistuu hyvin.
Tämän värkin mukaan muita koneita ei ole.
No, kolareita ei siis tarvitse pelätä.
Suuntammeko siis Bostoniin?
Loganin lentokenttä aamutuimaan...
Se on maailman kiireisimpiä kenttiä, emmekä tiedä, mitä on tapahtunut.
Ei, me suuntaamme Mainen Bangoriin.
Lienee aika kertoa matkustajille. Niille harvoille, jotka ovat jäljellä.
Voisiko jompikumpi teistä kertoa, mitä henkilökunnalle tapahtunut?
Otin ihanat torkut. Mutta minne kaikki menivät?
Ei siinä ole järkeä. Minne kaikki menivät?
En tiedä, mutta ehkä...
Täällä kapteeninne.
- Kapteeni, joopa joo. - Hiljaa.
Kuten tiedätte, tilanteemme on todella outo.
Emme ole saaneet yhteyttä maahan.
Meidän olisi pitänyt nähdä Denverin valot viitisen minuuttia sitten.
Niitä ei näkynyt.
Siinä huonot uutiset. Hyviä uutisiakin on.
Koneessa ei ole vaurioita. Polttoainetta on runsaasti-
- ja olen pätevä lentämään tätä konetta.
Määränpäämme on nyt Bangor Mainessa.
Mitä?
Koneemme navigointilaitteet toimivat hienosti.
Majakoista ei ole tietoa.
Bangorin lentokenttä on tässä tilanteessa turvallisempi.
Minulla on tärkeä bisnestapaaminen Bostonissa klo 9.00!
Kiellän sinua lentämästä meitä jonnekin pahaiseen Maineen!
- Kuuletko? - Voisitko olla hiljaa?
Pelotat tyttöä.
Pelotan tyttöä?
Menemme jonnekin pökkelökentälle keskellä ei-mitään!
Minulla on parempaakin ajateltavaa kuin pikku tyttö!
Istu ja pidä pääsi kiinni, ettei se turpoa kiinni!
- Et sinä yksin sitä saa aikaan. - Ei hän yksin olekaan.
- Täältäkin pesee, ellet hiljene. - Kylläpä pelottaakin.
Minä autan heitä, ellet lopeta. Takaan sen.
Hyvä on.
Selvä. Olette kaikki minua vastaan.
Hyvä on sitten.
Ei sen tarvitse olla niin.
Rauhoitu ja ota ihan rennosti.
Osaakohan kukaan käyttää tuota pikkuruista uunia?
Niin ajattelinkin.
Mies oli vain järkyttynyt. Hän voi jo paremmin.
Näytämme hänestä hirviöiltä.
Emmehän toki.
Miksi niin sanoit?
Kuulen joskus asioita. Lhmisten ajatuksia.
Olen aina kuullut.
Mutta nyt ensimmäistä kertaa näin, mitä mies näki.
Se oli pimeää ja suttuista, mutta näin sen silti.
Kultaseni, mielikuvituksesi vain teki sinulle kepposet.
Noin tätinikin aina sanoi. Muttei se ole niin.
- Mikset ottaisi torkkuja? Olosi paranisi. - Ei paranisi.
Sitä paitsi minä nukuin jo. Ei väsytä enää.
Näkyykö mitään?
En uskonutkaan. Saanko kysyä jotakin?
Kuulitko, mitä pikku tyttö sanoi aiemmin?
- En. - No, hän kertoi nti Stevensonille...
...ettei häntä väsytä, koska hän nukkui jo aiemmin.
Myös minä nukuin. Entä sinä, poikakulta?
- Mitä minusta? - Sinäkin taisit nukkua?
- No joo. - Aivan. Me kaikki nukuimme.
- Jokainen. - No, ehkä.
Höpö höpö.
Kirjoitan mysteerejä. Päättely on leipätyöni.
Jos joku olisi ollut hereillä, kun ihmiset eliminoitiin-
- hän olisi huutanut ja herättänyt meidät muut.
- Niinpä kai. - Totta kai!
Päättelen siis, että kaikki nukkuivat.
Myös joukostamme poistuneet sekä tietysti lentohenkilökunta, poikakulta.
Kutsuisitteko minua Albertiksi, hra Jenkins? Se on nimeni.
Voi, anteeksi. Totta kai.
Tapaan käyttäytyä järkyttyneenä hieman alentuvasti.
Anteeksi. Yritän vain saada selkoa tähän asiaan.
Onko sinulla ideoita?
Pelkästä koneesta keksisin kyllä helposti skenaarion.
- Minkä skenaarion? - No, sanotaanpa vaikka...
...että jouduimme hämärän valtion organisaation kokeen koehenkilöiksi.
Moisen kokeen tarkoitus, olosuhteet huomioon ottaen-
- olisi dokumentoida stressin vaikutuksia tavallisiin amerikkalaisiin.
Kokeen suunnitellut tiedemies lataa lentokoneen happijärjestelmään-
- hajutonta hypnoottista kaasua.
Aineen vaikutuksesta kaikki nukahtavat-
- paitsi tietysti pilotti, jolla on kaasunaamari.
Kone laskeutuu salaiselle kentälle, sanotaan vaikka Nevadassa.
Siellä kaikki, paitsi yhdeksän satunnaisesti valittua koehenkilöä-
- viedään nukkuvina toiseen, identtiseen lentokoneeseen.
Kapteeni saattaa lennon 29 ilmaan samalle korkeudelle ja kurssille.
Hän aktivoi automaattiohjauksen ja kytkee radiojärjestelmän päältä.
Kaasun vaikutuksen laantuessa kapteeni kuulee sisäpuhelimesta-
- pienen sokean tytön huutavan tätinsä perään.
Hän tietää muiden heräävän siihen.
Koe on aluillaan.
- Kapteeni Engle on yksi heistä? - No, ainakin tässä skenaariossa.
Jos kapteeni on yksi syyllisistä, hänet on vangittava heti laskeuduttuamme.
Sinä, minä, hra Gaffney ja ehkä se brittikaveri.
Mutta juttu ei pidä.
- Mitä? - Se skenaario ei ole vedenpitävä.
- Mutta sinähän sanoit... - Sanoin...
...että pelkästä koneesta keksisi skenaarion.
Mutta valitettavasti kyse ei ole vain tästä koneesta.
Denverin kaupunki lienee yhä maan pinnalla.
Mutta kaikki sen valot olivat pimeinä, eikä pelkästään Denverin.
Sen voin sanoa.
Omaha, Des Moines, St. Louis...
Niistäkään ei näy jälkeäkään maan pinnalla.
Mitä sitten onkaan tapahtunut, se ei ole koskenut vain tätä konetta.
Ja silloin päätteleminen ei enää toimi.
St. Louisin keskus, vastatkaa. Täällä American Pride 29, raskaana.
Toistan: American Priden lento 29. Kuuluuko?
Ei mitään missään. Ei maassa eikä ilmassa.
Kuin koko maa olisi lakannut olemasta.
- Ethän satu lukemaan sci-fiä? - Olin hulluna siihen penskana. Sinä?
Joo, noin 18-vuotiaaksi asti.
Olen pyöritellyt kaikkia vanhoja tarinoita päässäni.
Tiedäthän, aika- ja avaruuspoimuja, alieneiden kaappauksia.
Mehän emme todellakaan tiedä, onko tuolla mitään jäljellä.
- Pilvipeite aiheuttaa sen. - Emme tiedäkään.
Ja pilviä voi olla Bangoriin asti.
Ilman lennonjohtoa sitä on mahdoton tietää.
Entä jos käytäisiin vähän kurkkaamassa?
Ei. Se on liian vaarallista.
Ilman lennonjohtoa ja tietoa muilta koneilta.
Naura vain, jos haluat.
En minä naura, kaveri. Tämä tilanne ei paljoa naurata.
Ehkä me todellakin valahdimme...
...toiseen ulottuvuuteen, kuten tieteistarinassa.
Silloinhan tämän Maan Kalliovuoret saattavat olla New Yorkin lähellä.
- Taivas ainakin on rauhallinen. - Totta, täällä ylhäällä. Mutta alhaalla...
Kuka tietää?
Ja lentokoneen pilotille tilanne on todella kettumainen.
- Oletan, että jatkamme suoraan. - Oikein.
- Ja odotamme. - Oikein sekin.
- Ja sinähän se kippari olet. - Tuo oli jo hattutemppu.
Mitä näet?
- Aurinko nousi. Eipä juuri muuta. - Entä maa?
Sitä ei näy. Pilviä on niin paljon.
- Ehkei sillä ole niin väliäkään. - Ehkä.
- Onko parempi olo? - Vähän.
En halua udella, mutta...
- Voit kysyä ihan mitä vain. - Miksi valehtelit siitä, miksi matkustat?
Mistä tiesit, että valehtelin?
Kuulin sen äänestäsi.
Voin kuulla monia asioita. Ehkä koska olen sokea.
Mutta sinä et valehtele. Muuten en olisi kuullut eroa.
Olen menossa...
Olin menossa tapaamaan jotakuta.
Miestä nimeltään Darren Crosby.
- Miten tutustuit häneen? - Se on noloa. Siksi valehtelinkin.
En ole tavannut häntä aiemmin.
Aloin kirjoitella hänelle lehti- ilmoituksen kautta. Pidin hänestä.
Pidin siitä, mitä hän kirjoitti, ja siitä, miltä hän näytti kuvassaan.
Joten suostuin tapaamaan hänet Bostonissa.
Onpa outoa.
Lentää maan halki tapaamaan jotakuta, jota et ole koskaan tavannut?
Niin.
Tajusin juuri, ettei se liity mitenkään hra Crosbyyn. On kyse minusta.
En halunnut pelata enää varman päälle vaan murtaa rajojani-
- ja seikkailla.
Taisinkin saada isomman seikkailun kuin halusin.
Olet hyvin nätti, Laurel. Löydät kyllä, mitä etsitkin.
Selvitäänköhän me?
Luulen niin.
Toivon niin.
Pelottaa, mitä pilvien alapuolella voi olla.
Mutta Boston pelotti mua muutenkin.
Mutsini päätti yhtäkkiä, että olisi hieno idea-
- viettää pari viikkoa Shawna-tätini luona.
Ajatus oli kai, että täti ottaisi heti minut talutushihnaansa.
Miten niin?
Täti taluttaisi mut lähtöpisteen ohi suoraan vieroitushoitoon kuivumaan.
Kaikki tuntui ennenkin niin oudolta, että tämäkin sopii kuvioon.
Tapahtuuhan tää todella? Enhän mä vain kuvittele?
Et. Kyllä tämä totta on.
Tarvitsetko vieroitushoitoa, Bethany?
En mä tiedä.
Kyllä kai, ehkä.
Tykkäsin vain juhlia.
Viina ja huumeet maistuivat, mutta nyt...
Enpä tiedä.
Mutta mut lähetettiin matkaan kuin possu kohti teurastamoa.
Olen pahoillani.
Niin mäkin. Mutta nyt on kai väärä aika olla huolissaan siitä.
No...
Lienee aika katsoa, tärppäsikö.
Hyvä herrasväki, täällä kapteeni Engle.
Olemme Atlantin valtameren yllä 50 km: N päässä Mainen rannikosta.
Laskeutuminen Bangoria kohti alkaa hyvin pian.
Laitattehan turvavyönne tiukasti kiinni.
Aloitan laskeutumisen nyt.
Olkaa ihan rauhassa. Kojelautani näyttää vihreää.
- Kaikki vaikuttaa rutiininomaiselta. - No sepä onkin lohdullista.
Olisit ryhtynyt poliitikoksi!
Tuskin heillä kovin mukava olo on.
Minulla ei ainakaan ole.
30000 jalkaa, ja lasku jatkuu.
Sen voin kyllä sanoa, että olen pelosta jäykkänä.
- Melkein haluaisin takaisin yläilmoihin. - Siitä ei olisi apua.
- Emme voi lentää ikuisesti. - Tajuan sen.
Mutta se, mitä pilvien alla on, pelottaa. Tai mitä siellä ei ole.
Selvitetään se yhdessä.
Voimme kai yhtä hyvin olla yhdessä laskun ajan.
Voisitko lopettaa tuon? Se tekee minut hulluksi.
Maassa saadaan sentään murkinaa.
- Tiedätkö mitä, Dinah? - Mitä?
En halua mennä maahan. En todellakaan halua.
No, jos se oloasi helpottaa, et ole ainoa.
Mua pelottaa.
Siis pelottaa oikein tosissaan.
Mä taidan pyörtyä.
- Kaikki menee ihan hyvin. - Toivotaan.
Kyse on tavallisesta turbulenssista.
Useimmat teistä ovat kokeneet sitä aiemmin. Rauhoittukaa vain.
Onko jokin vialla? Syöksymmekö me maahan?
Enpä usko, kultaseni. Toivottavasti ei.
- Meneekö kaikki oikeasti hyvin? - Toivon niin, kultaseni. Toivon niin.
Luoja meitä auttakoon.
Ehkei ajatus ollutkaan hyvä, Brian. Ehkä meidän pitäisi nousta takaisin.
Polttoaine ei riitä.
Pidä kiinni. Nyt mennään.
Bethany, oletko kunnossa?
- Mitä pirua tuo oli? - Tarjoiluvaunu on vapaana.
Se varmaan vieri ja osui seinään tai jotakin.
Ei mitään hätää.
En halua kuolla. En vain halua kuolla!
Sinun on paras lopettaa, senkin mato, tai otan sen pirun lehden-
- ja tungen sen kurkkuusi.
Yritä vain, kusipää.
- 915 metriä. Kuinka matala katto on? - En tiedä.
- Matalampi kuin luulin. - No sehän helpottaakin.
Laskeudun 153 metriin.
Elleivät pilvet lopu, nousen ylös ja vien meidät Portlandiin.
- Jos mentäisiin sinne heti. - Ei.
Sää siellä on melkein aina huonompi kuin täällä.
Tämä alkaa näyttää aika pahalta.
- Olemme vielä kunnossa. - Tilahan alkaa loppua. 610 metriä.
Tuon harmauden alla maan kamara kiitää meitä kohti.
On meillä vielä...
No niin. Nyt päästään läpi.
Kaikki on hyvin.
Pääsimme pilvistä eroon.
Kohta kuulette pienen kumahduksen laskutelineiden tullessa esiin.
Jatkan laskua Bangorin alueelle.
- Toivota onnea, Nick. - Niin todellakin teen, kamu.
- Mitä näet, Laurel? - Olemme maan yllä.
Näen pellon, metsää ja ilmeisesti jonkin lammen.
Se on yhä tallella, Dinah.
Kaikki on tallella.
Anteeksi, neiti, mutta olet aivan väärässä.
Näen lentokentän. Voi luoja, miten kaunis näky.
Vyö kiinni, niin laskeudutaan.
Bangorin torni, täällä AP: N lento 29, raskaana.
Ilmoitan hätätilanteesta. Tyhjentäkää kiitorata. Minä laskeudun nyt.
- Kiitoradan valot ovat pimeinä. - Siitä ei ole nyt aikaa huolehtia.
Rutiinilasku. Sujui kuin itsestään.
Naiset ja herrat, tervetuloa Bangoriin.
Kiitos tuosta toivotuksesta, ystäväni.
Arvostan sitä syvästi siksi-
- että kukaan muu ei taida meitä täällä tervehtiä.
- Paikka on aivan totaalisen autio. - Eihän se voi olla totta.
Valitettavasti se on.
- Mitä nyt tehdään, Brian? - Noustaan koneesta.
- Katsotaan, mitä löytyy. - Teidän jälkeenne, arvon herra.
- Mitä nyt? - Upea pilottimme saapui.
Vakuutan, että se oli aivan rutiinilaskeutuminen.
Voi juku, ehän mä mittään...
Selvittiinkö me hengissä? Mahtavaa.
Saisinko huomionne.
Tiedän, että katsoitte ikkunoista ja tiedätte saman minkä minäkin.
Tämän lennon matkustajien ja miehistön lisäksi...
...myös väki maan pinnalla on kadonnut.
Mutta loogisesti ajatellen se, että me selvisimme hengissä-
- mistä sitten selvisimmekään, tarkoittaa, että selvinneitä on muitakin.
Huonoa logiikkaa.
Lienee parasta mennä yksi askel kerrallaan.
Ja ensimmäinen askel on koneesta poistuminen.
Ostin lipun Bostoniin ja Bostoniin haluaisin mennä.
Pää kiinni.
Meidän on käytettävä hätäliukua, joten kerrataanpa ohjeet.
Kuunnelkaa tarkasti ja muodostakaa sitten jono taakseni.
Täällä sitä ollaan.
- Ilmassa on jotakin vikaa. Se... - Mitä tarkoitat?
- En tiedä. - Myrkytettyä?
En usko. Se vain on täysin hajutonta.
Mitä? Onko jokin vialla?
- En tiedä, haluanko tietää... - Mikään ei ole vialla, kultaseni.
Onhan.
Paikka haisee väärältä.
Oikein pahasti väärältä.
Meidän täytyy tutkia, kulta. Ei ole vaihtoehtoa.
- Ymmärräthän? - Miksi? Täällä ei ole ketään.
Emme voi tietää, ennen kuin tarkistamme.
Minä tiedän jo. Kuunnelkaa. Mikään ei haise eikä mitään kuulu.
Ei lintujen laulua, ei moottorien ääniä, ei mitään, paitsi...
Paitsi mitä?
Ei mitään.
Mitäs nyt, kapteeni?
Sano sinä.
Me...
Tämä lienee sinun heiniäsi.
Tajuatko, että voin ilmiantaa sinut?
Voin haastaa koko lentoyhtiön oikeuteen ja pitää sinua vastuullisena.
- Niinhän te voitte, herra... - Toomey, Craig Toomey.
Hra Toomey.
Huomaatteko, mitä on tapahtunut?
Mitään tekosyitä ei ole!
- Hra Toomey? - Kerro minulle!
- Hra Toomey? - Älä haaskaa aikaa.
Tämä on kauheaa. Aivan täysin kauheaa.
10- ja ysi. Yhdeksikkö! Voi luoja!
Aiotko isona ojankaivajaksi, vai?
- Mutta isi... - Ei tekosyitä!
Katso tuota ysiä. Vain pummit saavat ysejä!
Ja miten käy laiskoille pummeille, jotka eivät hoida hommiaan?
Langolieerit vievät heidät?
Ne eivät vain vie heitä. Ne vievät ja syövät heidät.
Ne tarraavat laiskoihin poikiin kuivilla, nälkäisillä, jauhavilla hampaillaan.
Älä anna heidän viedä minua!
Niin siinä käy, ellet ala petrata ja lakkaa tuhlaamasta aikaasi!
Ne syövät sinut elävältä!
Kun olet vielä elossa ja huudat!
- Hra Toomey? - Älä tuhlaa aikaa, Craig.
- Hra Toomey, kuunteletteko minua? - Toki. Ja tiedän, mitä kaikille tapahtui.
Niillä laiskoille typeryksille.
- Langolieerit veivät heidät. - Anteeksi?
Tiedätkö, miten tärkeä tapaamiseni Bostonissa on?
Ymmärrätkö kansojen taloudellisen kohtalon riippuvan siitä?
Enkä minä pääse sinne!
Mielenkiintoista, mutta nyt ei ole aikaa...
Aikaa! Mitä helvettiä sinä ajasta tiedät!
Kysy minulta ajasta! Kysy! Aikaa on vähän, sir!
Mitenhän pääsemme helpoiten terminaaliin sisälle?
Varmaankin matkatavarahihnan kautta.
Hyvä on.
Eiköhän patikoida sinne. Mennäänkö, hyvä herrasväki?
- Mennään vain. - Hyvä on.
Mennään. Hra Toomey?
Älä ole niin huolissasi, Dinah.
Tilanne on vain niin outo, että kaikki vaikuttaa oudolta.
Myös korkojesi ääni betonia vasten?
Olet oikeassa.
- Kuulostaa... - Heikolta?
Aivan niin. Heikolta. Lhan kuin niissä ei olisi voimaa.
Reitti on selvä.
Jokin on todella väärin.
Varokaa päitänne, kun kuljette siitä.
No niin. Eiköhän kokeilla puhelimia.
Mitä tapahtuu?
PALVELEMME 10 MINUUTISSA, TAI MATKA ON ILMAINEN
MAAILMAN PARASTA HUMMERIA
AUTOVUOKRAAMO
Säikähditkö?
Vähäsen.
Tekeepä hyvää. En uskaltanut polttaa koneessa.
Luulin, että se räjähtää.
Anteeksi, mutta minä lopetin tuon puuhan kymmenen vuotta sitten.
Älä luennoi. Mä olen kuullut noi jutut.
Ei, ei. Ajattelin kysyä, että voisinko saada yhden.
Kiitoksia. Kiitos.
Mitä?
Olet tosiaan pitänyt taukoa.
Ole hyvä. Nyt tiedän, miksi lopetin.
Luoja. Albert, paljonko kellosi näyttää?
- Varttia vaille 9. - Niin minunkin.
Mutta minusta tuntuu, että on jo myöhempi.
Niin. Lhan kuin olisi lounasaika.
- Hullua. - Ei ole. Jet lagiä vain.
Olen eri mieltä.
Matkustimme lännestä itään, jolloin jet lag toimii toiseen suuntaan.
Aika tuntuu liian varhaiselta.
Halusinkin kysyä sinulta tuosta asiasta.
Vastustit kapteenin logiikkaa muista selviytyneistä.
Minusta kapteeni puhui järkeä. Me olimme unessa ja selvisimme.
Jos tämä tapahtui klo 4.07 Bangorin aikaa-
- melkein kaikkien täytyi olla unessa.
Aivan, aivan. Eli... Missä he siis ovat?
Täysi fiasko. Kaikki ovat mykkiä.
Ei valintaääntä, ei keskusta, ei mitään.
Puhelimet ovat yhtä hiljaa kuin ne koirasi, Brian.
Mitä teemme seuraavaksi?
Mennään yläkerran ravintolaan.
Ajattelet vain yhtä asiaa, herraseni.
Ensinnäkin, nimeni on Rudy Warwick, ei herraseni.
- Sori. - Ja toisekseen...
...täysi vatsa edistää järkeä. Se on luonnollista.
Olen samaa mieltä. Meidän kaikkien kannattaisi syödä.
Miksipä ei?
Olo on jo muutenkin kuin pirun Robinson Crusoella.
Tiedät jotakin, etkö tiedäkin?
Ehkä. Ehkä en.
Mutta minulla on ehdotus. Säästele tulitikkujasi, nuori neiti.
En tajua, mitä meinaat.
Kyllähän kioskista saa tikkuja ja sytkäreitä.
Sanon silti, että säästele tikkujasi.
Hetkinen. Missä hra Toomey on?
Mitä väliä? Tervemenoa vaan.
Sori. En huomannut hänen lähtevän.
Craig Toomey, missä sinä olet?
Jokin on vialla.
Kaikua ei ole.
Miten niin? Sehän on mahdotonta.
Haloo?
Onko täällä ketään?
Haloo?
Onko täällä ketään?
Ne tulevat, poikaseni. Langolieerit ovat tulossa.
Ei ketään ole tulossa.
Ne jahtaavat sinua.
Olet ollut tuhma.
Sinulla oli tapaaminen Bostonissa.
Jänistit siitä.
- Se ei ollut syytäni. Minut kidnapattiin. - Ei tekosyitä!
Laiskottelu on laiskottelua!
- En halua työtäni. - Mitä?
En halua työtäni enkä halua elämääni.
Olet painostanut minua siitä lähtien, kun olin viisi.
Haluat nähdä, räjähdänkö.
No nyt minä räjähdän, enkä välitä hittoakaan.
Tiedätkö mitä tein? Ostin 43 miljoonalla obligaatioita.
Tiesin niiden olevan roskaa.
- Mitä sinä teit? - Länttäsin otsaani maalitaulun.
- Haluan eroon tästä! - Ota itseäsi niskasta kiinni!
No niin...
Oletko valmis petraamaan?
Mikset voi rakastaa minua ja jättää minua rauhaan?
Rakkaus ei kuulu kuvioihin!
Aiotko ottaa kuvioista selvää, vai annanko niiden viedä sinut?
Ei niitä edes ole olemassa!
- Kyllä on. - Ei.
Ne olivat täällä ja palaavat vielä. Ne hakevat tuollaisen laiskiaisen.
- Mitä oikein voin tehdä? - "Mitä oikein voin tehdä?"
Tee, mitä sinun täytyykin tehdä, ja hankkiudu Bostoniin!
Ellet onnistu, Craig-peikkoseni, ne syövät silmäsi suoraan päästäsi.
Auta minua, isi! Aja ne pois! Aja ne pois, minä pyydän.
Aja ne vain pois...
Teetkö niin?
Craig Toomey?
- No niin, mennään. - Odottakaa.
Mitä?
Tässä...
Tunnen valon.
- Lasikin on vääränlaista. - Dinah...
Kuulen jotakin.
Ulkona ei ole mitään. Mielikuvituksesi vain temppuilee.
Kerro, mitä kuulet, Dinah.
En tiedä.
Ääni on hyvin heikko.
Kuulin sen, kun nousimme koneesta.
Päätin sen johtuvan mielikuvituksestani.
Nyt kuulen sen lasinkin läpi.
Se kuulostaa...
...maidossa poksahtelevilta riisimuroilta.
Kuuletko mitään?
En piruakaan. Hänhän on tosin sokea.
Hän on tottunut rehkimään korvillaan.
Hän lienee hysteerinen.
"Kuuletko mitään?"
"En piruakaan. Hänhän on tosin sokea."
"Hän on tottunut rehkimään korvillaan. Hän lienee hysteerinen."
- Mistä oikein puhut? - Puhuin Nickille.
- Hän kuuli meidät tuolta asti. - Upeat korvat, kultsi.
Kuulen, mitä kuulen. Kuulen jotakin tuossa suunnassa.
Ja se on kauheaa.
Todella hirvittävä, pelottava ääni.
Auttaisi paljon, jos voisit kertoa, mikä ääni on, pikku neiti.
En tiedä. Mutta se on lähempänä kuin aiemmin.
Meidän on lähdettävä täältä pian. Jokin on tulossa.
Jokin, joka pitää hirveää muroääntä.
Koneemme polttoaine on vähissä.
Sitten kone täytyy tankata! Se tulee, etkö ymmärrä?
Se tulee. Ellemme häivy, ennen kuin se tulee tänne, kuolemme kaikki!
En halua satuttaa ketään.
Muista, Craig-peikkoseni, että Langolieerit olivat täällä.
Ja ne palaavat kyllä.
On paras, että häivyt sitä ennen. Tiedät, mitä silloin tapahtuu.
Tiedän kyllä, mitä tapahtuu.
Ne syövät minut.
Ne syövät minut suihinsa.
Tämähän on lentokenttä. Muissa koneissa täytyy olla bensaa.
- Ja sinähän osaat lentää niitä? - Kyllä.
On vain yksi ongelma. Minne meidän oikein pitäisi mennä?
Kauas pois tuosta äänestä.
Onko se nyt lähempänä kuin aiemmin?
En tiedä. Luulen sen olevan yhä kaukana, mutten voi olla varma.
Noudatetaanpa siis hra Warwickin ehdotusta.
Etsitään ravintola ja syödään. Mietitään sitten, mitä tehdään.
Kuka hänet äänesti johtajaksi?
Eiköhän mennä. Hän tietää, mistä puhuu.
- Ja mistähän hän puhuu? - En ole ihan varma.
Mutta otetaan selvää.
- Mennään sitten. - Hyvä on.
Kahvila Pilvi
Näännyn nälkään. Katsotaanpa, mitä täällä on.
Minähän sanoin, että täällä on tikkuja.
Olit oikeassa. Mutta kokeillaanpa näitä.
- Hyvä on. Mutta miksi? - Se selviää pian.
Pirulauta. Törmäsimme jälleen uuteen ongelmaan.
- Saanko lainata tikkujasi? - Hetkinen. Mitä sinä oikein tiedät?
Vain sen, että tilanne on huomattavasti luultua laajempi.
- Mitä tapahtuu? - Ei hajuakaan, mutten pidä siitä.
- En olettanut tuotakaan vähää. - Kerrohan nyt.
Tiedän, että...
Se on pilaantunutta.
- Inhottavaa. - Pilaantunutta? Enpä usko.
Kellon mukaan kylmiön virta katkesi alle viisi tuntia sitten.
Maista itse, ellet usko.
Ei se ole pilalla. Mautonta vain kuin paperi.
Ymmärrän, miksi pidit sitä pilaantuneena.
- Se oli pilaantunutta. - Kokeilepa, miltä kalja maistuu.
- En halua sitä enää. - Anna se minulle.
Minua ei lämmin kalja syljetä.
Piru. Väljähtynyttä ja mautonta kuin vanha rengas.
Hyvä juttu. Väljähtyneisyyden näkee.
Voisitteko hakea kaljaa ja limsoja kylmästä?
Et voi enää vitkastella, Craig-peikkoseni.
Sinun on päästävä Bostoniin välittömästi.
En halua ampua sinua, mutta ammun, jos on pakko.
Varmasti ammun.
Te olette siellä, ettekö olekin?
Söitte kaikki turhat laiskurit ja nyt palasitte hakemaan minua.
Mutta minä häivyn, ennen kuin saavutte.
Minä menen Bostoniin.
- Olut on väljähtynyttä. Mutta miksi? - Minulla on ajatus.
Mutta ennen kuin sanon mitään, katselkaa ympärillenne-
- ja kertokaa, mikä täällä on erilaista koneeseen verrattuna.
Sormukset. Lompakot. Käsilaukut. Kirurgiset naulat.
- Täällä ei ole niitä lainkaan. - Oikein.
Tismalleen oikein. Kuten sanot, niitä ei ole täällä lainkaan.
Mutta herättyämme koneessa oli niitä. Miksei täällä?
- Ehkei täällä ollut silloin ketään. - Höpö, höpö.
Terminaali on kuin poliisi- tai paloasema.
- Väkeä on vuorokauden ympäri. - Kuulen jotakin!
En halua ampua, mutta ammun, jos täytyy. Haluan Bostoniin.
- Kuuletko? - Mitä tapahtuu?
- Kuristat minua! - Mitä tapahtuu?
- Rauhoitu. - Älä liiku!
- Teen jotain vasten tahtoani, jos liikut. - Tottele häntä.
En halua ampua häntä, ellei ole pakko.
- Albert, ei. - Ei.
Minuun taisi osua.
Ei hätää, Albert.
Oletko kunnossa?
Kävikö pahasti? Saatteko vuodon tyrehtymään?
Selviät kyllä. Tässä sinulle matkamuisto. Löysin sen lattialta.
Sen täytyi kimmota rinnastasi.
Ajattelin tikkuja. Luulin, ettei se laukeaisi.
Se oli urheasti tehty. Ja hyvin riskaabelisti.
- Luoja, mitä jos olisin ollut väärässä? - Melkein olitkin.
Tujumpi luoti olisi uponnut suoraan keuhkoihin.
Oletko kunnossa?
- No niin. Tehdään näin... - Minusta teit rohkeasti.
- Saisinko köyden? - Se oli uskomatonta.
- Ei se mitään ollut. - Hän ei saa liikkua.
No niin. Pidä hänen käsistään kiinni.
Hei...
Enhän tappanut häntä? Löin aika lujaa.
Taju kaverilta meni, mutta hengissä hän on.
Pulssi on vahva. Kyllä hän selviää.
Hänen päätään tosin särkee.
Lienee syytä suorittaa varotoimenpiteitä.
Vai mitä?
- Onko pakko olla noin raju? - On.
Haluathan, että siteet pysyvät tiukasti kiinni?
Kas näin.
Nätisti sidottu kuin isukin joulukinkku.
Missäs olimmekaan ennen törkeää keskeytystä?
Päästäkää minut ylös.
- Päästäkää heti ylös! - Ole hiljaa.
- Lopeta. - Hei! Miksi sinä noin teit?
Kuunnelkaapas nyt. Teidän kaikkien on aika herätä.
Hempeilyyn ei ole aikaa.
Dinahin mukaan tänne tulee jotain aika ikävää pikavauhtia. Uskon häntä.
Emme ehkä pelastu tietämällä, mitä on tulossa-
- mutta ilman sitä tietoa pääsemme takuulla hengestämme.
Onko joku eri mieltä?
Erinomaisen hienoa.
Hra Jenkins, jatkakaa toki.
Olen pahoillani, mutta minä kirjoitan näistä asioista.
En ole koskaan ottanut tällaiseen osaa tätä ennen.
Pärjäätte minusta hyvin. Teitä on kiva kuunnella.
Se parantaa oloani.
Voi, kiitos.
Kiitos. Sepä oli mukavasti sanottu, Dinah.
Taisin keksiä virheen päättelyssämme. Se on tämä:
Huomatessamme, mitä oli tapahtunut, oletimme-
- että maailmalle oli tapahtunut jotakin.
Mutta todisteet kertovat muuta.
Se, mitä tapahtui, tapahtui meille.
Vain meille.
Olen vakuuttunut, että tuttu maailmamme pyörii kuin ennenkin.
Mutta me...
...lennon 29 kymmenen selviytyjää olemme hukassa.
Kertokaa, mitä tiedätte, hra Jenkins.
Minusta tuntuu, ettei meillä ole paljon aikaa.
Aivan, totta kai.
Täällä ei ole sotkuista, mutta lentokone on sotkuinen.
Täällä ei ole sähköä, mutta koneessa on sähköä.
Tämä ei todista mitään, mutta sitten on vielä tikut.
Bethanyn tikut toimivat hienosti.
Tämän paikan tikut vain pihisevät. Kuplivat juomat ovat väljähtyneet.
Ruoka on mautonta ja ilma hajutonta, eivätkä äänet suostu kaikumaan.
Ja tämän meidän hullumme laukaus on lähietäisyydeltä täysin voimaton.
- Ja sitten on vielä sää. - Mitä siitä?
Ulkona on kova tuuli, joka puhaltaa puuskittaisesti.
Mutta pilvet eivät liiku yhtään. Ne ovat jämähtäneet paikoilleen.
Sääkuviot ovat pysähtymässä tai hidastumassa kuin vanha kello.
Mikä tuokin minut aivan asian ytimeen.
Sanoin alle vartti sitten, että tuntuu kuin olisi lounasaika.
Nyt tuntuu kuin kello olisi jo kolme tai neljä iltapäivällä.
Pelkään pahoin, että ulkona alkaa pimetä-
- ennen kuin kello näyttää aamukymmentä.
Pääsisimmekö jo itse asiaan, hra Jenkins?
Asiani on se, että kaikki tämä liittyy-
- aikaan eikä ulottuvuuksiin-
- kuten Albert ehdotti.
Sanotaan, että aina silloin tällöin ajan virtaan ilmaantuu reikä.
Ei aikapoimu vaan repeämä.
- Repeämä ajallisessa kudoksessa. - Tuo on hulluinta, mitä olen kuullut.
Aamen!
Hra Gaffney, se, mitä meille tapahtuu, ja tämä tilanne ovat hulluja.
- Jatkakaa vain. - Oletetaan, että sellaisia repeämiä...
...ajan kudoksessa tapahtuu silloin tällöin.
Aivan kuten eräitä harvinaisia sääilmiöitä.
Kuten vaikkapa ylösalaisin olevia tornadoja-
- ja pyöreitä sateenkaaria ja päiväsaikaisia tähtiä.
Revontulet.
Mitä?
Lähtiessämme L. A: Sta Mojaven autiomaan yllä oli revontulia.
Reittimme kulki suoraan niihin.
Siinäpä se. Revontulia aavikon yllä.
Se tukee väitettäni. Jos meillä kävi huono tuuri ja lensimme siihen-
- ja se oli aikarepeämä...
Se tarkoittaa, ettemme enää ole omassa ajassamme, hyvä herrasväki.
Kuten mainittua, aika on tiukilla. Mikähän on johtopäätöksenne?
Johtopäätös on, että olemme loikanneet naurettavan lyhyen matkan-
- menneeseen. Ehkä vain 15 minuutin verran.
Alamme nyt tajuta aikamatkustuksen epäviehättävän totuuden.
Ettei ole mahdollista ilmaantua Texasin koulun kirjavarastoon-
- marraskuun 23. päivä vuonna 1963 ja pelastaa Kennedyä salamurhalta.
Pyramidien rakentamista ei voi seurata.
Ei myöskään Rooman tuhoa eikä dinosaurusten aikaa.
Ei, aikamatkustustoverini.
Katsokaa ympärillenne.
Tätä on menneisyys.
Se on tyhjä.
Se on äänetön.
Se on maailma, joka on yhtä merkittävä kuin vanha maalitölkki.
Aistihavainnot alkavat kadota. Sähkö on jo kadonnut.
Aika itsessään alkaa luhistua-
- jatkuvasti kiihtyvänä spiraalina.
Entäs me?
Jos tämä paikka alkaa luhistua ja me olemme täällä...
Olettaisin, että me luhistumme sen mukana.
Tai sitten livahdamme maailmasta, kuten muut lentomme matkustajat.
Se ääni, josta kerroin aiemmin. Kuulen sen taas.
Se lähestyy. Se on paljon lähempänä.
Palaan ikkunoille.
- Tuletteko te kaksi? - Kuulemme sen riittävän hyvin täältä.
Hyvä on.
- Pysytelkää kaukana hra Toomeysta. - "Pysytelkää kaukana hra Toomeysta."
Mitä tuumaat siitä?
- Se on tämän paikan ainoa ääni. - Ei se vielä täällä ole. Mutta kohta on.
Dinah on oikeassa. Lähdetään.
- Meidän on lähdettävä! - Minne menisimme?
Atlantic Cityyn? Miamiin? Kylpylään?
Väität, ettei ole mitään paikkaa, minne menisimme.
Toivon ja uskon, että olet väärässä. Ensin kysyisin tosin jotakin.
Voiko konetta tankata ilman sähkövirtaa?
Maassa on polttoainesäiliöitä, joiden pitäisi olla täynnä.
Mutta mitä sitten?
Sitten nousemme ilmaan! Ääni tulee idästä.
Aikarepeämä on kaukana lännessä.
- Löytäisitkö sinne takaisin? - Kyllä. Mutta miksi?
Aikarepeämä voi yhä olla siellä.
Voisimme ehkä lentää sen läpi takaisin!
- Tuossa saattaa olla perää. - Niin saattaa.
Tai sitten ei. Aivan sama, sillä koneella ei mennä minnekään.
- Miksei? Jos sen voi tankata? - Muistatteko tulitikut?
Ravintolan tikut, jotka eivät syttyneet?
- Mitä niistä? - Etkö tajua?
- Tikut eivät syty, juomat eivät kupli... - Eikä bensa pala.
Se on yhtä hyödytöntä kuin kaikki muukin täällä.
Tankin voisi yhtä hyvin täyttää siirapilla.
Olemmeko siis jumissa täällä?
Ääni vain lähestyy, emmekä pääse mitenkään pois?
Kahvila Pilvi
Mainitsitte Langolieerit, hra Toomey.
- Mitä ne ovat? - Älä puhu hänelle, Dinah.
Älä pelkää. En minä lasta halua vahingoittaa.
En halunnut satuttaa tyttöäkään. Olen vain peloissani.
- Ettekö te ole? - Olen.
Mutten peloissani ota panttivankia ja yritä ampua teini-ikäistä poikaa.
Touché.
Mitä Langolieerit ovat, hra Toomey?
No...
Ennen ajattelin niiden olevan satua.
Mutta alan epäillä sitä, koska minäkin kuulen sen.
Sen äänen? Langolieeritko sitä pitävät?
En tiedä, mikä muukaan.
Kerro niistä lisää.
Isäni tapasi sanoa-
- että Langolieerit ovat pieniä otuksia, jotka asuvat komeroissa-
- viemäreissä ja muissa synkissä paikoissa.
- Ai niin kuin haltiat? - Ei!
Ei niin kuin haltiat. Ne eivät ole yhtä mukavia.
Hän sanoi, että ne ovat pelkkää karvaa, hampaita ja pieniä jalkoja.
Pienten jalkojen täytyi olla nopeita, jotta ne saisivat-
- vikkelät, tuhmat pojat kiinni.
Lopeta.
- Pelotat häntä. - Eikä.
- Tunnistan kyllä satupuheet. - Taidan pelottaa Laurelia itseään.
Isäni sanoi, että Langolieerejä on tuhansia.
Niitä täytyi olla tuhansia, koska miljoonia tuhmia pikkulapsia-
- vipeltää joka puolella maailmaa.
Isäni rakasti sitä sanaa, vipeltää.
Siksi kai, koska se ilmaisee järjetöntä, suunnatonta, tuottamatonta liikettä.
Langolieerit nimittäin juoksevat. Niillä on tarkoitus.
Voisi oikeastaan sanoa, että ne ovat tarkoituksen ruumiillistumia.
Mitä pahaa lapset tekivät, jos ne juoksivat heidän perässään?
Onpa hyvä, että kysyit tuota, sillä kun isäni sanoi, että joku on tuhma-
- hän tarkoitti, että tämä on laiska.
Laiska ihminen ei sopinut kuvioihin.
Ja minun kotonani oli joko kuvioissa mukana tai sitten laiskotteli.
Ja jos laiskotteli eikä sopinut kuvioihin-
- Langolieerit tulevat ja vievät pois kuvioista ihan kokonaan.
Hän sanoi, että yöllä voisi kuulla niiden lähestyvän...
...jauhaen, purren, murskaten... - Lopeta!
Riittää jo.
Hyvä on.
Pelkäsit takuulla isääsi, vai mitä, hra Toomey?
10 pistettä ja papukaijamerkki.
Pelkäsin häntä kuollakseni.
- Onko hän kuollut? - Joo.
Laiskotteliko hän? Saivatko Langolieerit hänet?
Kyllä.
- Hra Toomey? - Mitä?
Emme ole rumia, vaikka näet meidät sellaisina.
Miten sinä tiedät, mitä minä näen, sokea neitiseni?
Yllättyisit, jos tietäisit.
- Eli mitäs nyt tehdään? - En tiedä.
Kylläpä kone näyttää kauniilta.
Varsinkin kaikkeen muuhun verrattuna.
- Paljonko polttoainetta on? - Laskeutuessa sitä oli noin 2200 kiloa.
Päästäkseni takaisin tarvitsisin ainakin 45000 kiloa.
Tilanne vaikuttaa tarttuvan.
Menen takaisin ravintolaan.
En halua jättää naisia kauaksi aikaa yksin pankkiirimme kanssa.
- Tule. - Hetkinen!
Mitä nyt, Albert?
Kapteeni Engle.
Tulkaapa tänne.
Taisin keksiä ratkaisun ongelmaamme.
Mitä he tekevät?
He ottivat liu'un pois ja vievät rappusia oven eteen.
Ja nyt he menevät koneeseen.
- Etkö tosiaan tiedä, mitä he aikovat? - Tiedän, että Albert sekosi.
Hän jankkasi, että kone on enemmän siellä.
- En tajunnut. Hän vain höpisi. - Kunpa he vain pitäisivät kiirettä.
Hra Toomey parka on oikeassa. Langolieerit tulevat.
Kultaseni, hänen isänsä vain keksi sen jutun.
Kerran se ehkä oli satua.
Mutta ei enää.
No niin, Albert, show jatkukoon.
Todiste A, tulitikkuja ravintolasta.
Ulkona näyttää erilaiselta.
Valo katoaa. Se on erilaista.
- Miten hra Toomey voi? - Pilailetko? Hän nukahti.
Se siitä sitten. Emme voi tehdä täällä sen enempää.
Hetkinen. Haistan rikin!
- Niin minäkin. - Kokeile vielä.
Näettekö?
Tajuatteko, mitä se tarkoittaa? Toimme oman aikamme mukanamme.
Menneisyys on tuolla ja kai myös repeämän itäpuolella.
Mutta nykyisyys on yhä tallella lentokoneen sisällä.
Siksi kone näyttää niin kirkkaalta ja eläväiseltä.
Bravo, Albert. Maista olutta.
Haistakaa.
Sehän tuoksuu oluelta.
Kaada sitä jo lasiin. Jännitys käy sydämen päälle.
Oletko hereillä?
Tikut toimivat, mutta olut ei. Mitä se tarkoittaa?
Kestää kai aikansa, että asiat pääsevät vauhtiin.
Onpa mahtavaa. En ole ikinä maistanut parempaa olutta.
- Totta puhut. Pirun hyvää. - Kokeile limsaa.
Herrasmiehet, cola on tänään erinomaisen hyvää.
- Kristus sentään, onpa pimeää. - Sinunhan piti vahtia sitä pöpiä.
Hän on yhä pihalla.
Onpa tuo ääni karmiva.
Aivan kuin happopäiset termiitit telmisivät balsapuisessa liidokissa.
Käydään hra Toomeyn luona. Olen huolissani hänestä.
Emme voi sille mitään, jos hän on tajuttomana.
En usko, että hän on tajuton.
En usko, että hän edes nukkuu.
Hyvä on, mennään katsomaan.
Minä luulin...
Luoja. Missä hän on?
- En tiedä. - Olkaa hiljaa.
- Hän piileskelee tuolla. Jonkin takana. - Mistä tiedät? En kuule mitään.
Kuulen hänen sydämensä. Se hakkaa hyvin nopeasti ja kovaa.
Hän pelkää kuollakseen. Minun on sääli häntä.
Hra Toomey? Tulkaa esiin. Emme halua satuttaa teitä.
Hra Toomey? Älkää pelätkö.
Ei! Luoja!
- Ei, Dinah! - Ei!
- Rauhallisesti. - Kaikki hyvin.
- Dinah, kaikki on hyvin. - Haen apua.
Hän ei ole pikkutyttö. Hän ei ole pikkutyttö.
Hän on Langolieerien johtaja.
Hän kutsuu muita Langolieerejä kuolleilla, sokeilla silmillään.
Senkin pikku äpärä.
Piru vie, olet nero, Albert. Tiesitkö sen?
Pikkujuttu. Näin mitä Bethanyn tikuilla tapahtui ja ajattelin...
Teidän täytyy tulla. Mies puukotti häntä. Hän taitaa kuolla.
- Rauhoitu. Kuka kuolee? - Dinah.
Hra Toomeyn terä katkesi hänen rintaansa.
Perhana. Albert, mennään. Brian, pistä kone lämpiämään ja odota meitä.
Hra Jenkins, tule vahtimaan konetta.
- Mennään. - Oletko kunnossa?
- Häipykää. - Älä yritä puhua. Älä puhu, Dinah.
Terve, Dinah.
Älä pelkää, kultaseni. Olet tuota pikaa terve kuin pukki.
- Sattuuko? - Kyllä. Hengittäminen sattuu.
- Ja taitaa tehdä mieli yskiä? - Joo. Ei, en tiedä.
On parempi, ellet yski. Yritä vain olla välittämättä kutiamisesta.
Älä puhu enää.
Hänellä on sisäistä verenvuotoa.
Ellei terää saada hänestä äkkiä ulos, hän hukkuu omaan vereensä.
Hra Warwick, tarvitsen pöytäliinoja kulman takana olevasta pubista.
- Mitä oikein teet? - Etsin sopivaa kirurgista instrumenttia.
- Häiritseekö veri sinua? - Kestän sen kyllä.
- Hyvä. Sinusta tulee hoitaja. - Hyvä on.
Selviät kyllä, Dinah. Pistän sinut uudenveroiseen kuntoon. Lupaan sen.
Ne ovat lähempänä. Sinun täytyy todella pitää kiirettä.
Tiedän, kultaseni.
Aivan niin, Craig-peikkoseni. Istu sinä vain täällä pimeässä.
Kerron kyllä sitten, kun on aika liikkua.
Hyvä on, isä.
Lhan miten sanot.
Tarvitsemme paarit. Viedään hänet koneeseen.
Albert ja hra Gaffney, etsikää paarit.
Hra Gaffney, tiskin takaa löytynee kaksi terävää veistä.
- Saanko pöytäliinan? - Miksi?
Näet kohta. Leikimme Indiana Jonesia, kun olin nuori.
Mursin melkein veljeni käden tällaisella.
Selvä. Mutta muista, tehtäväsi ei ole napata hra Toomeyta.
Tehtäväsi on löytää paarit nopeasti ja tuoda ne tänne vielä nopeammin.
Ellette löydä mitään 10 minuutissa, kannetaan hänet.
- Mutta jos hänellä on sisäistä vuotoa... - Hänet on pakko saada koneeseen.
- 10 minuuttia on yläraja. - Tiedän, mutta jos hän vuotaa...
Hän on oikeassa.
- Tulehan, poika. Mennään. - Miten voit, Dinah?
- Sattuu pahasti. - Tiedän sen, kultaseni.
Minun täytyy vetää veitsen palanen pois sinusta.
- Tiedäthän sen? - Jep.
- Minua pelottaa. - Niin minuakin, Dinah.
Niin minuakin.
Viikatkaa liinat paksuiksi neliöiksi. Tulkaa lähelle. Ottakaa te vyönne pois.
Otan nyt terästä kiinni ja vedän sen ulos.
Kun se irtoaa, lätkäiset siteen päälle ja painat lujaa.
- Ymmärrätkö? - Kyllä.
Jeesus minua auttakoon.
Älä kehtaa alkaa nyt pelkuriksi.
Nyt. Paina niin lujaa kuin jaksat. Ymmärrätkö?
Kyllä.
Paina lujaa.
Etsitään tuolta.
BANGORIN MATKAILUVIRASTO
- Onkohan se lukossa? - Se selviää vain yhdellä tavalla.
- Hei, Albert. Katso. - Paarit.
Varo! Hän on täällä!
Sinäkin olet niitä. Langolieeri.
Haista sinä paska.
Olen pahoillani.
Olen hyvin, hyvin pahoillani, mutta minun on pakko tehdä näin.
Jos näkisit asiat, kuten minä näen, ymmärtäisit.
Menen Bostoniin! Menen Bos...
No niin, nosta häntä.
- Noin juuri. Vyö! - Kuulitteko? Saiko Toomey heidät?
Vyö! Nyt!
Jatka puristamista. Minä menen alakertaan.
- Ole varovainen. - Olen siinä parhaimmillani.
Pärjäsit pirun hienosti.
- Kiitos, Laurel. - Älä...
Älä tapa häntä.
Miksen? Se paskiainen puukotti sinua.
Tiedän vain, että tarvitsemme häntä. Ymmärrätkö? Tarvitsemme häntä.
Kuuntele häntä, Nick.
- Kapteeni Engle? - Niin?
- Mikseivät he ole vielä tulleet? - En osaa sanoa.
LASKETAAN LENTOSUUNNITELMAA
Hra Jenkins ei kuulemma näe kenenkään liikkuvan terminaalissa.
- Mitä jos he ovat kaikki kuolleet? - Eivät he kuolleita ole.
Olisiko sinun parempi olla, jos liittyisit hänen seuraansa?
Pelottaako sinua?
Joo.
Totta totisesti.
Nyt tuntuu jo paremmalta. On rankkaa pelätä yksin.
OHJELMA VALMIS
Kiitos, että lensitte American Pridella.
Ole hyvä vaan.
- Näkyykö mitään? - En oikein ole varma.
Kuulin jonkinlaista huutoa juuri ennen kuin tulit koneesta.
Toivottavasti Dinah selviää. Mutta en tiedä, hän sai pahan iskun.
Näitkö kapteenia?
Hän ohjelmoi instrumenttejaan tai jotain.
Toivottavasti.
- Mikä ihme tuo ääni on? - Toivottavasti emme saa sitä selville.
Oletko kunnossa, Albert?
Missä hra Gaffney on?
Hän on virastohuoneessa.
Hra Toomey oli siellä ja piileskeli kai oven takana.
Hän tappoi hra Gaffneyn, koska tämä astui ensin sisälle.
Muuten hän olisi tappanut minut.
Sitten...
Minä tapoin hra Toomeyn.
Koska minun oli pakko. Hän kävi kimppuuni.
Hän löysi puukon ja kävi päälle.
Albert, pystytkö ryhdistäytymään?
En tiedä. En ole koskaan aiemmin tappanut ketään.
Se on kauheaa. Minä ymmärrän. Usko pois.
Mutta sinun on päästävä siitä yli nopeasti.
Se ääni nimittäin lähestyy.
Leivänpaahdintako käytit?
Ei hän ole kuollut.
- Eikö? - Katso vaikka.
Hän on pihalla, mutta henki pihisee.
Katsotaanpa, kävikö hra Gaffneyllä tuuri.
Löysittekö paareja?
Ne paarit, Albert?
- Löysimme. - Hyvä poika. Mennään.
Pidä vain itsesi kasassa. Ei siinä muuta.
Pärjäät hyvin, jos onnistut siinä.
- Vie paarit ylös. Tulen ihan kohta. - Mitä aiot tehdä?
Katson, onko toimistossa mitään käyttökelpoista.
- En usko sinua. - Ei sinun tarvitsekaan.
Vie vain ne paarit ylös, niin nähdään siellä kohta.
Äläkä katso taaksesi.
Saat ansiosi mukaan, paskiainen.
Älä tapa häntä. Me tarvitsemme häntä.
Ymmärrätkö? Me tarvitsemme häntä.
- Nick! Tuletko sinä? - Lhan kohta.
He tulevat ulos.
Minä autan.
Varovasti. Älkää heilutelko häntä. Auttakaa minua rappusissa.
- Miten hän voi? - Hän on tajuton, mutta elossa.
- Mitä muille tapahtui? - Gaffney kuoli ja Toomey saisi kuolla.
Pitäkää sitä päätä ylhäällä.
Varovasti.
Varovasti. Viedään hänet tänne.
Varovasti. Laskekaa hänet alas varovasti.
Vyötetään hänet.
- Tilanne taitaa olla paha. - Riittävän paha.
- Selviääkö hän perille asti? - Mistä minä tiedän? En ole kirurgi.
Anteeksi. Tämä aikamatkustelu ottaa todella hermoon, vai mitä?
Älä ole turhaan pahoillasi.
Käynnistän moottorit. Yritän päästä lähelle bensasäiliötä.
Vetäkää te neljä sillä välin tankkausauto paikalle.
Se on toisella kiitoradalla.
- Onko selvä? - On.
Menkää sitten. Bethany ja hra Warwick, menkää alas.
Viekää rappu pois ja tuokaa se takaisin siirrettyäni koneen.
Menkää.
Viedään sinut kotiin.
Voi luoja.
Voi luoja. Katsokaa. On jo seuraava päivä!
- Milloin pimeä laskeutui? - Alle 40 minuuttia sitten.
Siitä ei voi huolehtia nyt.
Craig Toomey.
Anna minun kuolla.
Ole kiltti ja anna minun kuolla.
Mitä hra Toomeylle tapahtuu?
En tiedä. Tiedän vain, että tosipaikan tullen tein, kuten sinä ja Dinah pyysitte.
Jätin hänet makaamaan lattialle.
Haluaisitko mennä illalliselle kanssani, jos ja kun pääsemme L. A: Han?
- Joo. Voisin odottaa sitä. - Niin minäkin.
- Ehkä auttaisi, jos näkisimme sen. - Enpä usko.
No niin, kaikki yhdessä.
Tänne näin.
Jatkakaa, jatkakaa.
Hyvä. Pysähtykää. Tulepa tänne, Bethany.
Näetkö tämän? Saatko sen auki? Nick, ota pää ja kiinnitä se tänne.
- Sopiiko se siihen? - Jep.
Mikä ensin, kapteeni?
Anna se oikeanpuoleinen.
Mitä nyt, Brian?
Lmen moottoreilla polttoaineen säiliöstä.
- Kauanko se vie? - En tiedä.
Tunnin, ehkä kaksi.
Pidä kiirettä. En usko, että meillä on kahta tuntia.
Ei ehkä edes yhtä.
Nouse, Craig.
Sinun on noustava nyt.
Mene pois. Mene pois.
Minä... Minä vihaan sinua. Mene pois.
He tulivat tänne.
Kaikki ihmiset, jotka halusit tavata. He tulivat Bostonista tänne.
Voit yhä tavata heidät.
Jos sinussa on sen verran miestä.
Sen verran miestä?
Kuka piru sitten oletkin, sinun täytyy pilailla.
Tule, Craig.
He eivät odota ikuisesti.
Langolieerit pitävät huolen siitä.
Sinun on noustava. Sinun täytyy.
Tule nyt. Nouse.
Tännepäin. He kaikki odottavat sinua.
Olen pahoillani, hra Toomey. Siitä huolimatta, mitä teit, olen pahoillani.
Mutta me tarvitsemme sinua. Joten ole kiltti ja kiirehdi.
- Mitä nyt? - Moottoreille ei uusi bensa maistu.
- Mitä voit tehdä? - Käyttää muita moottoreita ja toivoa.
Suljen sen kokonaan. Täytyy odottaa, että bensa liittyy koneemme aikaan.
- Taisi käydä tuuri? - Ehkäpä.
Mitä nyt? Onko kaikki kunnossa?
Meillä saattaa olla mahdollisuus.
Sinä toit heidät luokseni, etkö?
Lautakunnan puheenjohtajan, yhtiön johtajat ja kaikki muut.
Kyllä. Mutta pidä kiirettä. He luulevat pian, ettet tule, ja lähtevät.
Tännepäin, Craig. Kaikki odottavat sinua.
Vauhtia.
Dinah puhuu unissaan tai jotain. Hän ehkä hourailee.
En tiedä, mutta hän taitaa heiketä pahasti.
- Minusta... - Kiirehdi...
...ennen kuin he lähtevät.
Hän saattaa uneksia siitä Toomeysta. Hän sanoi miehen nimen aiemmin.
Kyllä, jos haluat, että teen niin.
Kiirehdi. Tiedän, että sattuu, mutta sinun on kiirehdittävä.
- Hän hourailee, eikö vain? - En usko.
- Uskon, että se liittyy... - Mihin?
Siihen, mitä hän sanoi Nickille Toomeysta.
Että me tarvitsemme häntä.
Jätetään hänet hetkeksi rauhaan. Hän tarvitsee unta.
Voi luoja. Toivottavasti lähdetään kohta.
Kiitos, että toit heidät luokseni. Tämä on viimeinen tilaisuuteni.
Viimeinen tilaisuuteni päästä eroon isästäni ja kaikesta muustakin.
Tiedän, mutta sinun on pidettävä kiirettä. Ole kiltti.
Okei, okei. Lhan miten vain sanot.
Mitä tuo oli?
- Lhan kuin puu olisi kaatunut. - Ei tuuli ole niin kova.
Ei niin.
- Mitä tapahtuu? - Ei mitään.
Katso!
- Meidän täytyy häipyä heti. - Lopettakaa! Lopettakaa!
Aika loppuu, Brian. Kauanko vielä?
- 15 minuuttia. - Oletko varma, ettet voi kiirehtiä?
Tarvitsen 22000 kiloa bensaa kumpaankin siipeen.
Muuten syöksymme maahan.
Vauhtia, Craig.
Katso minua.
Nouse pystyyn, Craig. Seiso.
Katso minua.
He ovat tulleet Bostonista asti vain tapaamaan sinua.
Kiirehdi heidän luokseen. Kiirehdi!
Juokse heidän luokseen. Äkkiä.
Juokse koneen ympäri. Juokse heidän luokseen.
No niin. Irtaudumme, ja sitten lähdetään.
Hra Toomey! Hra Toomey tulee!
Mitä hän tekee?
Ei välitetä hänestä. Aika loppuu.
Vihdoinkin, hra Toomey. Loistavaa, että pääsit paikalle, Craig.
Annapa meille raporttisi.
- Kerro, paljonko tienasit meille. - Haluatko tietää, paljonko tienasin?
Haluatko tietää, paljonko tienasin teille?
- Kyllä. - Kerron, paljonko tienasin teille.
- En tienannut... - Ei!
Pää kiinni. Pää kiinni.
Kerro, että menetit rahat vahingossa. Se oli erehdys.
Ei.
En tienannut teille yhtään rahaa.
Menetin teidän rahojanne!
Menetin neljäkymmentäkolme miljoonaa dollaria!
Tein sen tarkoituksella.
Tein sen tarkoituksella!
Senkin hölmö.
- Senkin typerä hölmö. - Ei. Ei.
Mitä hän tekee?
En enää pelkää sinua, isä. Langolieerejä ei ole olemassa.
Sinä keksit ne.
Ei.
Missä minä olen?
No niin.
Eiköhän painuta helvettiin täältä.
Mitä pirulaisia nuo ovat?
Voi luoja.
Voi ei!
Mennään! Vauhtia nyt!
Ei, ei...
Ei, Craig. Luulet ehkä juoksevasi, muttet juokse.
Sinä vipellät.
Ei, ei, ei. Isi, ei.
Aja ne tiehensä.
Aja ne tiehensä, ole kiltti. Lupaan olla kiltti poika.
Minä pyydän. Lupaan olla kiltti, isi.
Vyöt kiinni!
Oletko kunnossa, Bethany?
Herranen aika, katsokaa!
- Mitä nyt? - Hra Toomey vetää niitä puoleensa.
Tai se, missä hra Toomey oli.
Ellei hän olisi lähtenyt terminaalista, ne olisivat syöneet meidät ja koneen.
Hän tiesi. Jotenkin hän tiesi.
- Nyt me sitten tiedämme. - Mitä? Mitä me tiedämme?
Tiedämme, mitä eilispäivälle tapahtuu.
Se odottaa niitä.
Se odottaa niitä, ikuisuuden ajanlaskijoita.
Ne seuraavat aina perässä ja siivoavat sotkun mitä tehokkaimmin:
Syömällä sen.
Hra Toomey tiesi niistä.
Hän kutsui niitä Langolieereiksi.
Voi ei. Voi ei.
Lähde nyt!
Häipykää siitä!
Saiko se meidät? Saiko se meidät?
Ylös, ylös, ylös!
Vauhtia nyt!
Selvisimmekö me? Nousimmeko me?
- Syöksymmekö me maahan? - Istuudu ja vyötä itsesi.
Kaikki menee hyvin.
- Älä uskalla avata niitä. - En takuulla avaa.
Olemme ilmassa.
Tiedätte, mitä nyt tapahtuu.
Palaamme tulemaamme reittiä.
Toivottavasti portti on yhä paikalla.
Jos se on, yritämme mennä siitä läpi.
Menen eteen. Haluatko tulla?
- Jään hänen luokseen. - Selvä.
- Ethän ole unohtanut treffejämme? - En. Enkä unohdakaan.
En minäkään.
Sinnittele, Dinah.
Ole kiltti ja sinnittele.
Entä jos bensa pilaantuu?
Tiedät vastauksen, Bethany.
Niin. Me syöksymme maahan. Juttu loppuu siihen.
Haluaisitko suudella minua?
Kyllä.
No...
Anna mennä vaan.
Aika jatkaa kulumistaan.
- Aika kuluu nopeammin. - Niin tekee.
Jonkin ajan päästä yö ja päivä vuorottelevat kuin kameran suljin.
Olimme kaikki menossa Bostoniin eri syistä.
Mikä sinun syysi on?
Tunnusta pois. Päivä venyy jo pitkäksi.
No, miksipä ei. Mitä väliä on turvaluokituksella-
- kun on nähnyt tappajakuulien syövän maailman?
Olen armeijan erikoisoperaattori.
Teen sekalaisia hommia.
Osa on viattomia, osa hävyttömän ilkeitä.
Bostonissa on mies, joka on melko merkittävä poliitikko.
Tämä mies... Kutsun häntä hra O'Banioniksi-
- niin on helpompi puhua. Hän on hyvin rikas.
Hän tukee innokkaasti Irlannin tasavaltalaisarmeijaa.
Hän on myös vaarallisinta tyyppiä oleva idealisti.
Sellainen, joka ei itse ole verilöylyä nähnyt.
- Oliko sinun tarkoitus tappaa hänet? - Vain pakkotilanteessa.
Hänellä on vaikutusvaltaisia amerikkalaisystäviä.
He ovat myös meidän ystäviämme. Tappaminen olisi poliittinen riski.
Mutta hänellä on nätti naisystävä.
Hänet minun oli tarkoitus tappaa.
Varoitukseksi?
Niin.
Varoitukseksi.
No, se riittää minusta. Entä sinä?
- Mitä sinä haluaisit tunnustaa? - Minä? Ei.
Ei minulla ole salaisuuksia.
No, ehkä yksi asia.
Ex-vaimoni kuoli tulipalossa Bostonissa.
Siksi olin menossa sinne.
Avioliittomme loppui pahalla tavalla.
Riitelimme lapsista. Minä halusin lapsia.
Hän ei.
Ja sitten tein jotain...
...mitä en uskonut koskaan tekeväni.
Se...
Halusin kertoa hänelle olevani pahoillani.
Taisin odottaa liian kauan.
Älä murehdi sitä liikaa, Brian.
Hän on varmasti antanut sinulle anteeksi.
Jos selviät tästä... Jos me pääsemme takaisin...
Aiotko hoitaa homman?
Aiotko tappaa tytön?
En.
Rva Hopewellin Nicholas-pojan temput saavat riittää.
Jos selviämme tästä turvallisesti, mikä vaikuttaa minusta melko epävarmalta...
Taidan jäädä eläkkeelle.
Mitä sitten teet?
Voisinhan opetella lentämään.
Älä yritä puhua.
Menemme takaisin.
Sinä selviät kyllä. Lupaan sen.
Älä minusta huolehdi, Laurel. Sain, mitä halusin.
Et saisi puhua, Dinah.
Minä näin.
Minä näin hra Toomeyn silmin.
Aluksi kaikki näytti hänestä pahalta ja ilkeältä.
Mutta lopussa tilanne oli parempi.
Dinah, ole kiltti, äläkä puhu.
Näin sinut, Laurel.
Olet kaunis. Varsinkin silmäsi ovat.
Kaikki oli kaunista. Jopa kuolleet asiat.
Oli vain niin ihanaa...
...nähdä, tiedäthän.
Hengitä, Dinah.
Ole kiltti.
Ole kiltti, Dinah, ja hengitä.
Näin hra Toomeyn silmin.
Kaikki oli kaunista. Jopa kuolleet asiat.
Oli vain niin ihanaa...
...nähdä.
Se auttaa kestämään.
Menetimme pikku tytön.
Hän ei päässyt leikkaukseensa.
Ei niin.
- Onhan Laurel kunnossa? - Kutakuinkin.
Taidat pitää Laurelista.
Niin.
Kavereideni mielestä olisi huvittavaa-
- että retkahdin kilttiin tyttöön. Mutta niin kävi.
Hänessä on sisua.
Toivotan teille toki onnea.
Mutta meidän täytyy päästä takaisin.
Olemme kutakuinkin täällä nyt.
Aikarepeämän pitäisi olla tuossa.
- Voitko pitää sitä silmällä? - Totta kai.
Kunpa vain tietäisin, mitä etsin.
Etköhän tiedä nähdessäsi sen.
Jos näet sen.
Mikä hätänä?
En tiedä, ja sehän se ongelma onkin, poikakulta.
Jokin on vialla. Jokin on todella vialla.
En vain millään keksi mikä.
- Brian? - Niin.
Taidan nähdä jotakin.
Herra Jumala.
Ei.
Jes! Nyt puhutaan asiaa!
Hyvä herrasväki-
- löysimme sen, mitä etsimme.
Vien meidät suoraan sen läpi.
Sitten nähdään, mitä toisella puolella on.
Seis! Seis, kapteeni! Älkää tehkö sitä!
- Seis! - Jatka. Minä hoidan tämän.
Käskekää hänen kääntyä! Meidän täytyy palata takaisin!
- Emme voi lentää sen läpi! - Rauhoitu. Ei hätää.
Meidän täytyy palata. Kuolemme kaikki.
Kuunnelkaa. Me kaikki nukuimme! Tajuatko?
Nukuimme, kun lensimme repeämästä.
Piru vie!
Sinun on käännyttävä takaisin.
Oletko kunnossa?
Olen voinut paremminkin. Käteni murtui, piru vie.
Taidettiin mennä ohi?
Niin, mutta miksi, pitkän matkan jälkeen?
Ohi mentiin. Olipa se lähellä. Hienoa työtä.
- Onko tämä sisäpuhelin? - Mitä nyt?
Kuunnelkaapa. Ehdimme juuri kääntyä takaisin.
Meillä kävi erittäin hyvä tuuri.
Olen ollut erittäin tyhmä.
Selitän. Kun lensimme aikarepeämän lävitse-
- kaikki hereillä olleet katosivat koneesta.
Me olemme nyt hereillä.
Loogisesti ajatellen mekin katoamme, jos menemme repeämästä valveilla.
- Siinä kaikki. - Siinä kaikki? Siinäkö, piru vie, kaikki?
Mitä nyt tehdään?
Täytyykö meidän nukahtaa? Miten se onnistuu?
Ei todellakaan tee mieli nukkua.
En tiedä, mitä teemme.
Mutta reiän läpi on lennettävä pian.
Bensa riittää korkeintaan tunniksi.
Täytyyhän muita lentokenttiä olla.
On, mutta ne eivät ole riittävän isoja tälle koneelle.
Meidän on käytettävä L. A: N kenttää.
Sinne menee 35 minuuttia.
Eli meillä on 20 minuuttia aikaa päästä reiän läpi.
No niin.
Miten saamme kaikki uneen yhtä aikaa?
Taidat unohtaa kaikkein tärkeimmän asian.
Vaikka saisittekin nukutettua kaikki, kuka hoitaa laskeutumisen L. A: Han?
Tuurimme loppui. Loppui aivan tyystin.
Täytyyhän jokin keino olla. On pakko olla.
HYTIN ILMANPAINE
Niin onkin.
Pirulainen, onpa hyvinkin.
Mitä nyt? Keksit jotain.
- Paine. Sen minä keksin. - Totta kai. Paine!
Kertoisitteko, mitä meinaatte?
Meinaan laskea ilmanpaineen puoleen merenpinnan tasosta.
Sen jälkeen sammumme kuin kynttilät.
Vaan entä Laurelin kysymys?
Miten minä herään sen jälkeen ja tuon koneen maahan?
Jonkun täytyy pysyä hereillä ja palauttaa paine juuri ennen aukkoa.
- Joten jonkun... - Jonkun meistä on kuoltava.
Kuka tekee sen?
Vedättekö pitkää tikkua, vai?
- Ei tarvitse. Minä teen sen. - Ei.
Miksi sinun pitäisi se tehdä? Miksemme vetäisi pitkää tikkua?
Miksei Bob? Tai Albert? Tai minä?
- Tulepa tänne hetkeksi. - Aikaa ei ole paljon jäljellä.
Tiedän. Aloita se, mitä sinun pitää tehdä.
Tulepa.
Meistä voisi tulla jotakin. Sano heti, jos olet samaa mieltä.
- Ei ole aikaa kierrellä. - Uskon, että olet oikeassa.
Mutta varmastihan emme voi tietää.
Se riippuu ajasta. Ajasta, unesta ja siitä, ettei tiedä.
Mutta minun täytyy tehdä se.
Olen yrittänyt pitää lukua elämästäni, ja tilikirjani ovat pahasti punaisella.
- Nyt voin saada ne tasapainoon. - En ymmärrä, mitä...
Haluaisin kertoa kaiken itsestäni, mutten ehdi.
Voisitko tehdä palveluksen? Jos siis selviät.
- Totta kai. - Nick.
Tulen kohta. Kuuntele tarkasti.
Aioin lopettaa. Olin jo päättänyt.
- Minkä? - Vain sillä on väliä, että uskot.
Uskon kyllä, että tarkoitat sitä, mistä puhut.
- Menemme kohti aukkoa. - Tulen ihan heti, piru vie.
Rakas isäukkoni elää Flutingin kylässä.
Se on 30 km etelään Lontoosta.
Kysy hra Hopewelliä High Streetin puodeista.
Jotkut sanovat häntä yhä pomoksi.
Kerro hänelle, että aioin lopettaa.
Häntä on suostuteltava.
Hän tapaa kääntyä pois ja kirota kuullessaan nimeni.
- Osaatko suostutella? - Kyllä.
Hyvä. Toista hänelle, mitä juuri kerroin sinulle.
Kerro uskoneesi minua.
Kerro, että yritin hyvittää sen, mitä Belfastin kirkolla tapahtui.
- Belfastissa? - Niin.
Sano, että hänen täytyy kuunnella päivänkakkaroiden vuoksi.
- Koska ostin päivänkakkaroita. - Koska ostit hänelle niitä?
En hänelle, mutta se tepsii.
- Muistatko senkin? - Kyllä, mutta...
Kaikki hyvin.
Kiitos hyvin paljon, Laurel.
Tuntuuko meistä, että tukehdumme, tai silleen?
Ei, ei. Teitä huimaa vähän.
Päästä vähän heittää ja sitten pimenee.
No niin.
Saatan vaikka selvitä. Mikäs pahan tappaisi, vai mitä?
Kaikki on mahdollista.
Menkää istumaan. Nick, tule tänne.
- Näytän, mitä tehdä ja milloin. - Hetki vielä.
Olit päättänyt lopettaa.
Olit päätöksesi tehnyt.
Ja jos isäsi ei kuuntele-
- muistutan päivästä, jolloin ostit päivänkakkaroita.
- Oliko se oikein? - Viimeistä piirtoa myöten, rakkaani.
Se tepsii kyllä.
- Aloitetaanko? - Hoidetaan homma.
Alan laskea painetta.
Varmistakaa turvavyönne.
Laita vyösi kiinni.
Happinaamari on vieressäsi.
Tiedätkö, mitä tehdä?
Tiedän. Ei hätiä mitiä.
Nukahda vain. Kauniita unia ja sitä rataa.
- Voisitko pitää minua kädestä? - Kyllä.
Jos pidät minua kädestä.
Halusin...
...vain sanoa...
...kiitos.
Ole hyvä vaan. Lento on ollut ikimuistoinen.
Jopa ilman leffaa ja ilmaisia kukkia.
Muista Belfast.
Kirkon takana.
Hyvitys...
Onpa...
...kaunis.
Oikeassa olet, Brian. Se on kaunis. Ja miksipä ei olisi?
Siellähän elämä, kenties kaikki elämä, alkaa.
Luomisen kehto ja elämän lähde.
Langolieereiltä pääsy kielletty.
Voi luoja.
Onpa kaunis!
L. A: N lennonjohto, täällä American Pride 29.
Toistan, 29, raskaana.
Julistan hätätilan.
Lopeta. Lopeta nyt jo.
Istuudu. Istu nyt.
- Joudumme keskelle ruuhkaa. - Ei siellä ruuhkaa ole! Katso itse.
L. A: N yläpuolella ollaan.
Mutta mitä ikkunasta näkyy?
Minäpä kerron.
Ei mitään.
Ei yhtikäs mitään.
Laita nämä kiinni.
Tämä myös.
Vyöt kiinni. Nyt laskeudutaan.
Voi ei.
180 KG POLTTOAINETTA 90 KG POLTTOAINETTA
Voi luoja.
Polttoaine loppuu.
Pidä kiinni. Tulee raju lasku.
Pidä kiinni.
Varo! Törmäät autoon.
Piru.
Meni vähän turhan lähelle.
Olisit antanut törmätä.
Kaikki, mitä kokeilimme, Dinah, Nick... Kaikki oli turhaa.
Täällä on samanlaista.
Aivan samanlaista.
On aika katsoa, miten muut voivat.
Noustaan koneesta.
Käytetään ohjaamon uloskäyntiä.
Kiitti.
Mikä tuo humina on? Kuulostaa sähköltä.
Ei se sitä ole. En tosin ole varma, mitä se on.
En ole koskaan kuullut mitään tuollaista.
Kokeillaanpa huolto-ovia.
Hetkinen.
Mitä?
Mitä näet, Bob?
En näe kuin hylätyn terminaalin, mutta haistan vaikka mitä.
Lentokonebensiiniä, öljyä...
...kumia, suolaa. Minäkin haistan. - Herran pieksut.
Eikä siinä kaikki. Kuunnelkaa.
Kuuletteko?
Mitä se tarkoittaa?
Jos kaikki on normaalisti, miksei kaupungin valoja ja ihmisiä näy?
Ja mikä tuo ääni on? Se lähestyy.
Katsotaan, päästäänkö sisälle terminaaliin.
Hetkinen.
Näen, että tiedät jotakin. Mitä?
Haluan ensin katsella paikkoja terminaalissa.
Tulkaa mukaani, äkkiä.
Täällä on toinen ovi.
Avaa sinä se ja maista, äkkiä.
Herkullista. Aivan herkullista.
Hyvä. Kuunnelkaa. Uskon sen tapahtuvan hyvin pian.
Meidän ei kannattane olla silloin täällä. Se voi olla vaarallista.
- Tulkaa mukaani. - Mitä?
Tule nyt.
Tänne näin. Tulkaa.
Menkää seinää vasten.
Täällä, kaukana ruuhkasta, lienee turvallista.
- Mitä tapahtuu? - Kun lensimme...
...repeämästä itään, jouduimme vartin verran menneisyyteen, kuten sanoin.
- Niin sanoit. - Olemme tulevaisuudessa!
Aikarepeämä toi meidät nyt tulevaisuuteen.
Uskon niin. Emme vain ole kuolleessa maailmassa-
- joka on jättänyt meidät taakseen, vaan maailmassa, joka on syntymässä.
Katsokaa.
En tiedä, mikä se on, mutta se on ihana. Rakastan sitä.
Nykyisyys taitaa olla saamaisillaan meidät kiinni.
Hän taisi mennä jo.
Se vaihtoehto ei ole hyvä.
Ehkä voimme yrittää siirtää jutun eteenpäin.
Pitäkää kiinni. Se saattaa tömähtää.
Katso, Brian. Katso.
Isi.
Isä.
- Isi. - Mitä? Etsin äitiäsi.
Uusia ihmisiä. Katso uusia ihmisiä.
Upeaa. Tulkaa. Etsitään äitinne.
Kuulitteko?
- Kuulitteko, mitä hän sanoi? - Kyllä.
Sellaisiako me olemme? Olemmeko me uusia ihmisiä?
- Siltä se kyllä tuntuu. - Olipa hienoa!
- Se oli hienoin juttu ikinä! - Siistiä.
Mitä meidän pitäisi tehdä?
Haluan mennä ulos, haukata raitista ilmaa ja katsella taivasta.
- Meidän täytyy ilmoittaa... - Totta kai. Mutta taivas ensin.
- Voitaisiinko syödäkin jotain? - Miksipä ei?
- Kelloni pysähtyi. - Niin minunkin.
Häivytään. Paitsi jos teillä on kiire itään.
Ei vielä. Mutta pian minä menen Englantiin.
Minun täytyy tavata eräs mies Flutingissa.
Vanhukset kutsuvat häntä yhä pomoksi.
Mistä oikein puhut?
Päivänkakkaroista.
Minä puhun päivänkakkaroista. Tulkaa nyt, tulkaa.
Minä kyllä menen ensi kerralla Bostoniin junalla.
Kyllä sinä vielä lennät.
- Lhmiset ohittavat. - Niinpä. Olen niin iloinen.